När jag sommaren 1994 fick min första fuchsia, en rödblå Beacon på stam, kunde jag väl inte ana vad det skulle få för konsekvenser. Den växte och blommade helt otroligt. Beacon är en snabbväxande och tålig sort och mycket vanlig i handelsträdgårdar. På hösten satte jag in den i vinterförrådet och chansade att den skulle överleva. Jag klippte in grenarna lite. Sen fick den stå i mörker, på vintern fick den en snöboll då och då i krukan. Döm om min förvåning när jag i slutet av februari skulle kolla hur den mådde och fann den stå i blom. Den hade bleka nästan rosavita blommor och inte ett enda grönt blad. På ren instinkt tog jag mig an den bleka varelsen, satte växten i ny jord, vattnade och tog bort blommorna. Inne i rumsfönstret efter några veckor så satte den fart, om än med bleka ljusgröna stänglar för det var ju inte tillräckligt med dagsljus ännu. Dessa skott klippte jag ner och snart hade jag en planta som artade sig bra. Idag går min gamla växt under namnet Gammelmor, hon har fått många barn under åren som gått och de har också hunnit bli grova i stammen och fått stabbiga, barkklädda grenar. Några år senare hade jag ett par sorter till Little Beauty och en rosa/vit som jag inte vet namnet på, tyvärr så har jag missat namnetiketten. Dessa är också tåliga och övervintrar snällt i ett förråd som håller ca 7 grader vintertid.
Det gick ännu några år innan jag kom på att det fanns fler sorter, då införskaffades en del nya sorter. En odlare kom till vår Trädgårdsförening och hade med sig massor av olika sorter. Det var inte alls svårt att ta med sig 10-15 nya sticklingar, de var ju så små och tog inte alls stor plats trots att jag satte om dem i lite större krukor. De växte så otroligt fort i vårt inglasade uterum, de skulle ju toppas flera gånger och inte slängde man de fina skotten. Det var ju dessutom jättelätt att få dem rotade, snart var hela altanen en djungel! På den vägen är det. 2004 tog jag och plockade en blomma av varje sort som stod i blom, klistrade upp dem på kartong i A3 storlek och fram med kameran. Då kom jag på att jag dessutom skulle skriva namnen på dem, tänk att man kan vara så förståndig. Idag har jag de flesta sorterna kvar, några har gått ut men de finns ju att köpa så det är inte så sorgligt. Dessutom skaffade jag en liten bok som jag bokförde de olika sorterna i, där deras egenskaper beskrevs. Det var ännu ett lyckokast för den har jag fortfarande och den är ett bra hjälpmedel när jag på hösten skriver in vilka som fått vinterviste och på våren när jag ser vilka som överlevt.
I år har jag strax över fyrtio olika sorter och en del har jag flera/många exemplar av. De är utmärkta att sätta direkt på friland, en del blir som häckar och de trivs mycket bra. En del sorter gillar ju inte sol, vandrande skugga eller halvskugga är perfekt, i alla fall här hos mig. Det allra bästa med dessa växter är att de får vara ifred för alla sniglar. Det har hänt att någon liten snigel med snäcka har förirrat sig upp på växten. I våras hade jag dock problem med någon vivel som lekt konduktör och gjorde två klipp i nästan varje nytt, spätt grönt blad. Men snart kom det nya blad som dolde dessa angrepp. En dag i slutet av augusti plockade jag en blomma av varje sort som blommade just då, de lade jag i det betongfat som jag gjöt i våras på ett rabarberblad, det lilla extra bladet är en avgjutning av ett daggkåpeblad.
Här ser man hur perfekta fuchsiablommor är, det är en njutning av kunna titta på varje liten fin detalj.
Kolla dessutom den minsta blomman som är en F. microphylla och den största som är en för mig okänd dubbel variant. Vilka underbara färger det också finns. Håll med om att det är lätt att bli förförd.
Det finns ca 100 arter och tusentals hybrider av fuchsia. De har utspärrade foderflikar och fyra breda kronblad om det är den enkla sorten, de har kort eller långt blomhylle. Ibland är foder- flikarna bakåtböjda. De halvdubbla har ca 5-9 kronblad. Dubbla kan ha upp till knytnävsstora blommor, som riktiga volangkjolar. För egen del så gillar jag de enkla bäst. Då kan man se att varje blomma är ett litet konstverk. Men ingen regel utan undantag, någon halv- och dubbel finns i samlingen. De enkla tycker jag dessutom klarar sig bra ute i regn och rusk, då det inte är så mycket bladveck som skall torka efter regn. Fuchsia kallas också för ruskvädersblomma för den gillar lite svalare temperatur. Just nu på hösten så ser man hur bra de mår med fukt och lite svalare nätter. En del sorter växer otroligt fort, medan andra blir små och kompakta. Några lämpar sig väl för att stammas upp. Det finns sorter med hängande blommor och upprättstående varianter. Några sorter är dessutom vinterhärdiga i vårt område, det gäller Fuchsia Magellancia, (Scharlakansfuchsia) och Flash. Jag har provat några gånger att låta dem stå kvar men nackdelen är att de kommer igång så sent på våren och det fördröjer ju blomningen.
Vinterförvaring av fuchsior
Så länge jag har plats så tar jag nog in dem för vinterförvaring.
Det finns olika sätt att övervintra sina fuchsior, men jag har gör på följande sätt; De som växt på friland grävs upp, rötterna decimeras en del och sätts i krukor med lätt jord, jag vattnar igenom dem och ställer in dem på altanen, beroende av väderlek så kan de stå här flera veckor. När det är dags att ställa in dem i förrådet så klipper jag in grenarna en del, allt beroende på hur mycket de växt och stor plats de kan tillåtas ta under vintern. Sen drar jag av alla blommor och blad. Visst svider det i hjärttrakten när all denna prakt måste bort. Blommorna kan man lägga i ett grunt fat och njuta av några dagar i alla fall. De som har stått i krukor blir också hanterade på samma sätt. Krukor kan bli tunga men en säckkärra är till god hjälp när de skall transporteras.
Förrådet som är en friggebod på tio kvadratmeter skall nu rymma alla krukor. Jag brukar ha på värmen några dagar ifall det är vått i krukorna, det är lätt att de möglar annars. För att förhindra att det finns skadeinsekter, larver och ägg kvar i grenveck, så sprutar jag växterna med insektsspray släcker ljuset och stänger dörren. Det är denna gång jag använder insektsmedel. Eftersom det är inomhus så drabbas inga andra djur av denna handling. Ja, efter ett tag så är det dags för pelargonerna att också få sin vintervila tillsammans med fuchsiorna. Det finns mycket att skriva om dessa fantastiska växter, men nu låter jag istället mina bilder få visa sig i all sin prakt.
Här följer en förteckning över alla mina sorter. (F står för Fuchsia) Beacon röd/lila, Beacon rosa, F. Magellanica Alba, F. Mag. Röd/blå, F.Microphylla, Flash, Göteborgskan röd/vit (den enda med svenskt namn) Millennium, Pres. M. Slather, Rose of Castille, Chelia Smedly, Thamar, Walz Jubelteen, Little Beauty, Marinka (röda bladnerver) Minirose, Lambada, Cresendo, Blue Sails, Deltas groom, Deltas song, F. Arboresens (klaseblommande syrenliknande) Golden Monique, Wessex Belle, Pink Fantasia, Diadem, Golden Lena (brokbladig) Tom West (brokbladig) F. Procumbens (hängande/marktäckare) Angie, Blue Heaven, Cardinal,Hawkshead, Nicis Findling, Shone Whilhelmine, Lyes Unique, Susan, Shadow Dancer, plus några som är märkta N.N. Min trädgård ligger i zon 2 i Bohuslän, den odlare jag nämner ligger i Hällevadsholm och heter Bohusfuchsian. Där finns ett stort sortiment och hos en specialist får man ju också namnskyltar på sina inköp. Gör gärna en resa dit det är ett fint utflyktsmål. Hösthälsningar från Gullan